...jag gör saker på ett bättre sätt, för jag ser allting som på en karta.
Har du sett en karta nån gång? Vet du hur man läser dem?
Din pappa är en bra karl, men det finns mycket han inte förstår.
- Min pappa... - Jag har inte ens frågat nåt än!
Säg inget till mamma. Tyst, jag har inte frågat dig nånting.
Hör på mig nu. - Det är ingen fara!
Om du fick ta med dig en person till en öde ö för att skydda dig...
En som såg till att du överlevde och som gjorde ön till ett bra hem.
En som skulle ta hand om dig. Den bäste för uppgiften.
- Vem väljer du då, mig eller pappa? - Pappa!
Då undrar jag... Vänta, jag säger inte att du har fel.
Du väljer själv, men du måste förstå att det finns många...
Hallå, plocka upp det där. Låt inte fisken bara ligga där.
Jag fattar inte varför det droppar.
Hela nätterna. Jag har låtit reparera skiten tio gånger.
- Du behöver en ny insats. - Räcker det?
Den är sliten i kanterna och tätar inte ordentligt.
Det är därför det droppar ner i handfatet.
Du kan få en ny i morgon.
Eller så byter du ut alltihop.
Vad rekommenderar du?
Jag kan börja med insatsen. Funkar inte det, kan vi byta ut hela.
Kan du inte ge en rekommendation som yrkesman?
Det är upp till dig.
I morgon kommer min svägerska med brorsbarnen.
Då måste jag åka in med bilen...
Nej, det är min syster Janines äldsta dotter som har sin bat mitzvah.
Jag ser fram emot att dö av tristess.
Flickan vill inte, pappan vill inte. Och mig ska du inte ens fråga.
Sju timmar i bilen.
Jag har god lust att skära halsen av mig.
Men men, småflickorna är ju gulliga.
- Jag ber verkligen om ursäkt, Lee. - Det är lugnt.
- Det är så himla äckligt. - Ingen fara.
Visst, säg åt honom att följa med.
Okej.
Cindy, jag måste berätta en sak.
Jag är typ kär i fastighetsskötaren. Är det stört?
Har du nånsin fantiserat om hantverkarsex?
Det är pinsamt. Han rensar upp skiten i min toa just nu.
Och jag är inte som sexigast för tillfället.
Nej, du har rätt. Jag har ju inte träffat honom i sociala sammanhang.
Tack, Cindy.
Då ses vi om 20 minuter. Hej hej!
Då var det klart här.
Tack så mycket. Får jag kompensera dig?
- För vad då? - Jag menar ekonomiskt alltså.
Jaså. Tack så mycket.
- Ha en bra kväll. - Du med. Hejdå.
Hur många gånger ska rören fixas? Varje dusch slutar ju i översvämning.
- Jag blir galen! - Jag ordnar en rörmokare.
Men det blir nog till att riva upp kaklet och täta läckan.
Hur vet du att läckan är just hos mig?
Vore den högre upp skulle ni ha vattenskador i taket eller väggarna.
Toppen...
Det kanske bara är fogarna som måste tätas.
Har ni badat eller duschat nyss?
- Ja. - Det kan vara så enkelt.
- Och hur ska du ta reda på det? - Sätt på duschen och se efter.
- Så du vill att jag ska ta en dusch? - Nej.
Du vill se mig duscha och kolla om det droppar ner till Friedrichs?
Jag skiter i vad ni gör, mrs Olsen. Jag vill bara laga läckan.
Det där var inte trevligt.
Hur vågar du tala så till mig?
- Stick härifrån, för helvete. - Visst.
Dra åt helvete innan jag ringer polisen!
- Okej. - Hörde du inte? Ut, sa jag!
Ni står i vägen.
Vad fan tänker du med? Så talar man inte till hyresgästerna.
Du är duktig och pålitlig, Lee. Men såna här klagomål kommer jämt.
Du är ohövlig, otrevlig och säger inte god morgon. Skärp dig!
Mr Emery, jag fixar deras avlopp och bär ut sopor.
Jag målar om. Jag gör olagliga elarbeten.
Jag kommer i tid. Jag jobbar i fyra kåkar och ni tar förtjänsten.
Så gör vad ni vill.
Kan du tänka dig att be mrs Olsen om ursäkt?
För vadå?
Okej, jag ska prata med henne.
- Tjena, Lee. Hur är läget? - Bra.
- Allt under kontroll? - Ja då.
- Såg du matchen? - Ja.
- Tror du att de har nån chans? - Nej. Det blir storstryk.
De kommer att torska tre raka.
Oj, ursäkta!
- Det är ingen fara. - Spillde jag ner dig? Ja!
- Det är helt lugnt. - Du ska få några servetter.
Lenny, ger du mig några servetter?
Tack.
- Här. - Tack.
Nu när jag har spillt ner dig... Sharon heter jag.
- Det är lugnt. - Och du heter...?
Lee.
Han kommer hit.
Hur är läget?
- Hur är det själv? - Bra.
- Känner ni mig, eller? - Jag tror inte det.
- Inte jag heller. Vi har inte setts? - Nej.
Nej, just det.
Så vad fan glor ni för?
- Ursäkta? - Vad fan glor ni för, sa jag.
- Du kan dra åt helvete. - Vi tittade inte på dig.
Säger du åt mig att dra åt helvete?!
- Han gick åt vänster. - Igen.
San Antonio leder med tio poäng. Vilken säsong för Isaiah Thomas.
Sätter trepoängaren, och sen...
Lee här.
Okej. När hände det?
Hur är det med honom?
Nej, gör inte det.
Jag kör upp med en gång.
Jag är där om en och en halv timme.
Okej? Tack så mycket.
Det är Lee igen, mr Emery.
Jag har ringt José. Han hoppar in fram till på fredag.
Sen tar Gene McDevey över tills jag kommer tillbaka.
Gör inget åt Friedrichs tak förrän rörmokaren har varit där.
Ja, vad ska man göra?
Jag hör av mig när jag vet mer. Men jag är nog i Manchester en vecka.
Tack så länge. Hej.
Kom igen då!
Kör...!
- Hej, Lee. - Är han död?
Jag beklagar, Lee. Han gick bort för en timme sen.
Jag beklagar verkligen.
Såg du honom?
- Nej. Eller... - George kom in med honom.
Vi höll på med båten i morse.
Och plötsligt bara föll han ihop.
Först trodde jag att han skojade.
Sen ringde jag ambulansen, och... Det var det.
Jag säger åt dr Muller att du är här.
- Var är dr Betheny? - Hon är mammaledig. Här är han ju.
Lee? Jag är dr Muller, vi talades vid i telefon.
Jag är hemskt ledsen.
Tack.
Hej, George. Hur är det med dig?
- Toppen, förstås. - Det är en väldigt sorglig dag.
Var är min bror?
Där nere. Du får titta på honom om du vill.
- Vad hände? - Han fick hjärtstillestånd.
Hjärtat hade blivit väldigt svagt, och det orkade inte mer.
- Trist att du inte hann hit, men... - Jävla skit.
- Förlåt. - Det är ingen fara, kompis.
Har nån ringt min farbror?
- Hans farbror Donny. - Nån borde ha ringt dem.
Donny fick ett jobb i Minnesota för ett tag sen.
På nån firma i Minnetonka i Minnesota, tro det eller ej.
- Hade inte Joe sagt nåt om det? - Nej.
Jag kan ringa dem och berätta, om du vill.
Okej. Tack.
Berätta vad som hände och säg att jag ringer i kväll...
...för att prata om det praktiska. Och nån borde ringa min fru.
Din...?
Min exfru Randi. Ursäkta, jag menade Randi.
- Det sköter jag. - Tack ska du ha.
- Får jag se honom nu? - Absolut.
Jag kan vänta här uppe om du vill.
Okej.
Tack.
- Behöver du en näsduk? - Ja tack.
Ger du mig ett par näsdukar?
- Ursäkta... - Tänk inte på det.
- Hur är det med dr Betheny? - Fint. Hon har fått tvillingflickor.
Ja, Irene sa det.
Jag berättar det för henne i eftermiddag.
- Hon var väldigt snäll mot honom. - Ja, det var hon.
- Man brukar kalla det hjärtsvikt. - Herregud...!
- Är du bekant med sjukdomen? - Nej.
Varför ropar du på Gud i så fall? Låt henne förklara.
- Jag beklagar, dr Beth... - Betheny.
Betheny. Jag lär mig aldrig.
Vad tänkte du säga?
Det är en gradvis nedsatt funktion av hjärtmuskeln.
Det drabbar främst äldre, men i sällsynta fall ser man det hos yngre.
Vissa lever tills de blir 50-60 år med bara enstaka attacker.
Men de flesta får återkommande episoder-
- som försvagar hjärtmuskeln ytterligare.
Det kan bli perioder med sjukhusvistelse för observation-
- eftersom risken för hjärt- stillestånd blir förhöjd en period.
Men däremellan är de flesta friska, så du kan i princip leva normalt.
Du sa att vissa blir 50-60 år.
Totalt, alltså? Eller efter att de har fått diagnosen?
Vad menar du? Och säg sanningen.
Totalt.
För de flesta i ditt tillstånd-
- är den förväntade livslängden fem till tio år.
Statistiken varierar, och du är ju inte statistik utan en individ.
Så vi vet inte hur det kommer att utveckla sig.
Men det är ingen bra sjukdom.
Vilken sjukdom är bra?
- Hudutslag. - Fotsvamp.
- Är det här ett humornummer? - Men Elise...
Jag säger visst bara fel saker, va?
- Elise... - Pappa.
Det är ingen fara. Vi är skakade allihop.
Nu ska vi lyssna och ställa frågor och komma på hur vi ska göra. Visst?
Visst.
Dr Beth, du säger alltså...
Dr Betheny, pappa. Försök.
- Jag förstår inte det roliga! - Lugn, Elise.
Ursäkta, men jag måste... Jag tänker inte längre...
- Jag hämtar vatten åt dig, Elise. - Glöm det, pappa.
"Glöm det", det är din melodi. Alla skulle vara precis som du!
- Jag är less på att vara satkärring. - Vem ligger på sjukhus egentligen?
Du kan ju ligga här på sjukhus och förklara dina skämt för din son.
- Jag åker hem. - Hem?
- Åker du hem? - Ja.
- Jag hämtar henne. - Skit i henne.
Lägg av, för fan!
Tack, Tony.
Tack, Ken.
Jag måste till Manchester. Ni har väl inte berättat det för Patrick?
Nej, du bad oss ju att vänta på dig.
Så...
Vad händer nu?
Anlita en begravningsbyrå, så tar de hand om allt.
- Jag känner inte till någon. - Det kan vi hjälpa till med.
Och då hämtar de honom?
Jag kan ringa dem, Lee. Säg bara till om du behöver hjälp med nåt.
Vi måste prata om båten.
- Och om webbsidan och allt det där. - Visst. Jag finns här.
Jag måste dit innan skolan slutar, så...
Du måste bara kvittera ut Joes tillhörigheter.
Skriv under här.
Var är Joes saker? Plastpåsen låg här.
Ursäkta...
Var är Joes saker?
- Okej, bra! - Så här?
Ingen tumme på linan. Annars skär du dig, och då vet du hur det blir.
Då får hajarna blodvittring och sliter båten i stycken.
- Nähä. - Jo då.
- Är det sant, pappa? - Jajamän!
Jag såg ett hajstim slita sönder en båt som om den vore av kartong-
- bara för att nån grabb slängde ett plåster i vattnet.
Ja, det gjorde han!
- Ja, minsann! - Nähä.
Ibland måste man slänga i ungen för att distrahera dem.
Lägg av. Hajar simmar inte ens i stim.
Han säger att hajar inte simmar i stim.
- Smart unge. - Ja, det är han.
Smarta ungar är just vad hajstim är ute efter när de cirklar runt en båt.
- Lägg av, farbror Lee. - Du har fått napp!
- Släpp efter. Akta tummen, för fan! - Svär inte!
- Ge efter lina. - Styr båten, du.
- Kroken måste sätta sig. - Vi klarar oss själva!
- Vad är det för fisk? - Vithaj.
- Eller kanske en barracuda? - Det är ingen haj!
Dra upp den, nu! Sluta snacka!
- Varför sitter de ihop? - Det ser bara ut så. Lyssna nu.
Där är ön som knösen köpte för att ingen annan ska bygga där.
Där är "Bagarön" och "Misärön". Där gifte jag mig med faster Randi.
- Hallå? - Hej, älskling.
Pappa är hemma, Suzy.
Hej, Suzy. Pappa är hemma.
- Hej, pappa. - Hej, gumman.
Kram.
Du bryter ju nacken av mig!
Lee?
Ja, älskling.
- Hej. Var det trevligt? - Ja, riktigt bra. Var är din mamma?
- De åkte just. - Åh nej...
- Hon var ledsen att missa dig med. - Nästa gång.
- Har du sovit nåt? - Ja, det är ju vilsamt med mamma här.
- Hej, Kary. - Hej, pappa.
- Pappa... - Jag släpper dig, men först en puss.
- Akta, gumman! - Karen!
Jag tappade dig nästan.
- Jag gör en frisersalong. - Vad fin den blir.
- Vill du klippa mig? - Den är bara för tjejer, tyvärr.
Det är ingen fara.
Får jag se på tv så att jag får några idéer?
- Nej. - Ja.
Gör det, då.
Sluta!
Herregud...
Hur mår du?
Bättre.
Du låter lite piggare.
- Kom fiskegrejerna till användning? - Ja, verkligen.
Patty drog upp en blåfisk på åtta kilo.
- Nähä? Vilken grej! - Jag har aldrig sett nån så lycklig.
- Vad fint du har städat. - Skit på dig!
Bort med dig.
Låt bli... Jag är ju sjuk.
Allvarligt, bort med dig.
- Hej, Stanny. - Låt honom vara, han blev just lugn.
Lyft inte upp honom, Lee.
- Gråter han inte, så låt det vara. - "Låt det vara."
Som vi borde ha gjort i stället för att gifta oss.
Men då hade du och dina systrar inte funnits.
Och jag hade kunnat se matchen i lugn och ro.
- Du kan ta och dra åt helvete. - Jösses...
Hej, gubben. Vet du om att du är väldigt fin?
Ser du? Han började inte gråta.
Upp, och så ner igen.
Han gråter inte, för jag har hand med honom.
- Hur är det med Joe? - Bra. Det är helt okej.
Och ölen räckte hela dan?
Ja, vi var väldigt måttfulla.
- Att ni gör er besväret med båten... - Vi älskar att vara ute till havs.
- Hur många öl drack du ute till havs? - Åtta.
- På sju timmar, vilket blir... - Det var mycket imponerande.
Det blir...
1,1428572 öl i timmen.
- Nästan som att inte dricka alls. - Jag skulle ju skära ner, som sagt.
Vad tror du att du håller på med?
Jag ska väl ta en dusch.
Jag lovar, Randi... Du skulle ha sett hans min.
Han blev så glad.
Det var som när tjejerna fick åka karusell. Ren och skär lycka.
Sluta nu, jag är sjuk.
Jag är faktiskt... väldigt...
...sjuk.
Det blir rätt svårt att andas.
- Inte i skolan? Slutar han inte... - Jag tror...
- Ursäkta, Paul. Min mobil är lite... - Det är ingen fara.
Han är nog på ishockeyn nu.
- Är han med i hockeylaget? - Ja, och duktig är han också.
- Hur är det med Joe? Blir han bra? - Visst. Tränar de i skolan, eller?
Nej, de tränar i Gloucester.
- Förlåt... Inte i skolan, alltså? - Nej. Hallå, hör du mig?
- Mobilen... - Ingen fara. Hör du mig nu?
- Det är i Gloucester. - Jag fattar.
- De spelar i ligan. - Jag fattar. Tack, Paul.
- Hälsa Joe från mig. - Okej.
- Vad står på? - Joe Chandler är inlagd igen.
- Vad hemskt. Vem var det som ringde? - Lee Chandler.
- Lee Chandler? - Just han.
Idiot!
Lägg av nu. Chandler!
Lägg av. En gång till, så plockar jag av dig. En enda gång till.
Kuken.
- Vad sa du? - Jävla kukjävel.
Okej, du är bänkad.
Visst. Fråga om jag bryr mig.
Vad sa du?
- Det där är hans farbror. - Då är pappan på sjukhus.
Chandlers pappa?
- Farbrorn kommer när han läggs in. - Han har hjärtsvikt. Pappan, alltså.
Så det där är Lee Chandler? Den Lee Chandler.
Det är ingen jävel som tror på hans historia.
- Tänk på språket. - Förlåt.
Sköt er själva en stund.
Ta en paus och drick lite.
Jag är hemskt ledsen.
Jag... Ja, gör vad du behöver göra. Det här känns hemskt.
Du kan väl...
Gå och byt om, så snackar vi sen. Okej?
Jag väntar utanför.
Tack ska du ha.
Föreställningen är slut.
Kom igen nu.
Hur är det?
Ta in klubborna.
Vi ses sen.
Var stark.
Ställ er på led. Kom igen.
Jag måste till sjukhuset och skriva på fler papper. Vill du se honom?
Jag vet inte. Varför ska man det?
- Hur ser han ut? - Han ser död ut.
Det ser inte ut som att han sover.
Men han ser inte äcklig ut heller.
Jag vet inte.
Ja, du måste ju inte.
Själv ville jag se honom.
Men du kanske inte vill ha den minnesbilden.
Du avgör själv.
Hur vill du göra?
Ska jag köra hem dig?
Eller ska jag bestämma åt dig?
Vi sticker.
- Vad fan?! - Vi sticker in, sa jag ju!
- Du sa "Vi sticker" och gick ut. - Vi sticker och kollar, menade jag.
- Du hade kunnat bli av med benet! - Ursäkta att man säger fel, då!
- Jag är ledsen, farbror Lee. - Jag med. Jag blev bara rädd.
Okej, tack.
Visst.
Du måste använda fjärrkontrollen.
Jag har ingen.
Jag öppnar. Det finns en kod.
- Får jag bjuda hem några polare? - Visst.
Och kan vi köpa pizza? Det finns inget att äta.
Visst.
- Vilken sort vill du ha? - Vilken som helst.
Han led inte, i alla fall. Värre för familjen, men bättre för honom.
- Han var så jäkla schysst, Patrick. - Ja, det var han.
Jag kommer ihåg när han...
Vi fick följa med ut på sjön när vi gick i sexan.
Han sa åt oss att ha flytväst.
Jag frågade varför. "Sjunker båten i det här vädret dör man ju ändå."
Och han bara: "Det är för att hajarna ska hitta er lättare."
- Så jävla snabbkäftad. - Ja, han gillade sina hajskämt.
- Rolig kille. - Ja, han var rolig.
Ja, men han var ömsint också. Precis som sin son.
- En före detta stjärnkapten... - Herregud.
Kommer du med ditt "Star Trek" nu igen? Jävla pundhuvud.
"Star Trek" är en av den moderna underhållningens grundpelare.
- Upplys mig, då. - Det ska jag göra.
- Hur är det med dig? - Det är okej.
- Det är ju bara Star Trek. - Hur vågar du?
Varenda sf-klassiker bygger ju på "Star Trek".
- "Star Trek", "Road Warrior". - Hjärndöda.
- Och "Matrix". - Jävligt hjärndöd.
Jag älskar "Star Trek" -filmerna. Fråga Patrick. Han älskar dem också.
- Vad tycker du om Star Trek, Patrick? - Hur kan vi prata om Star Trek nu?
- Jag gillar "Star Trek". - Tack!
Får Silvie sova över? Hon brukar få det för pappa.
Varför frågar du mig, då?
Undrar, bara.
Tack.
Hennes föräldrar tror att hon alltid sover där nere.
Om det skulle komma på tal kan du väl säga det?
- Jag känner dem inte ens. - Jo.
- Det är Frank och Pat McGann. - Är det där Silvie McGann?
Så kan du säga att hon sov därnere, om de skulle ringa eller nåt?
Visst.
- Ska jag säga åt dig att ha kondom? - Nej, jag...
- Är det vad Joe hade sagt? - Nej.
Eller jo. Vi har haft "det stora samtalet", så...
- Okej, bra. - Säg till om vi väsnas för mycket.
- Visst... - Skojade bara.
Tycker du att jag ska ringa mamma och berätta?
Nej, gör inte det.
Jag menar, ingen vet ju ens var hon är.
Jag bara undrade vad du tyckte.
Okej. Godnatt, farbror Lee.
God natt.
- Ska du tjura över en tappad boll? - Jag tjurar inte.
- Du missade bara lyran. - Vi borde slå ihjäl honom!
Håll tyst med er. - Hallå, Elise?
Helvete...
Lee, tar du med Patty upp och ser till att han tvättar av sig?
- Kom, killen. - Jag kommer upp om en stund.
Gå upp du. Det är ingen fara.
Jag tyckte att det var snyggt att du tappade bollen.
Jag ville inte att du skulle fånga den.
Jävlar!
Schas.
För helvete...
Håll käften!
Kära mamma.
Jag skriver till dig för att berätta...
Beverly, Massachusetts. Gallaghers begravningsbyrå.
God morgon.
Hej.
Lee Chandler. Min bror Joseph ligger på bårhuset på Beverly Hospital.
Jag undrar vem jag ska tala med för att ordna saker och ting.
Tack.
Ja.
Ja, jag talade precis med...
Lee Chandler. Min bror ligger på bårhuset på Beverly Hospital.
Ja.
Okej.
Jag förstår. Jag...
Jag ringer för att ta reda på vad jag ska göra nu.
Jag förstår. Tack.
Ger du mig en servett?
Ja, men vad ska jag göra för att få... hans kropp fraktad till...
Patrick kanske inte behöver höra det här, mr Chandler.
Det är ingen fara.
Jag förstår inte varför det är dyrare att ta kroppen till Manchester.
Är det för att ni kör sju minuter på motorvägen? Om ni tar 127:an, då?
- Är det vad han fokuserar på? - Han är schysst.
- Tack, farbror Lee. - Det är lugnt.
Tack, mr Chandler.
Jaha...
Vi glömmer svordomarna.
Vi glömmer slagsmålet.
Men du står över träningen några dar. Jag vill inte ha dig på isen.
Fast det vore skönt med lite distraktion, sir.
Isen är ingen distraktion.
På isen måste man vara närvarande.
Ta ett par dar ledigt, så snackar vi sen.
Hör på.
När jag var i din ålder förlorade jag min pappa också, så...
Jag vet hur det känns.
Om du vill prata med nån, om du behöver nån att anförtro dig-
- eller bara vill snacka lite skit, så står dörren öppen.
- Gör det nåt om jag sätter på musik? - Nej.
Gillar du de här?
Blek sologitarrist, men annars är de hyfsade.
Jag tycker att alla låter likadant.
- Vart ska vi? - Vi måste till advokaten.
- Varför? - För att läsa din pappas testamente.
- Måste jag vara med? - Det är nog tanken, i alla fall.
- Vem tror du får båten? - Jag är säker på att du får allt.
Jag förstår inte.
Vad är det som är problematiskt?
Jag kan inte bli hans förmyndare.
Alltså, jag kan inte.
Jag trodde förstås att Joe hade diskuterat det med dig.
Nej.
Det hade han inte gjort.
Nej.
Nu blir jag faktiskt lite ställd.
- Jag bor ju i en etta. - Men försörjningen har Joe ordnat.
Mat, kläder... Och huset och båten är hans.
Jag kan ju inte pendla hit varenda dag.
- Tanken var nog att du skulle flytta. - Flytta vart då? Hit?
Din bror hade planerat det hela i detalj.
Men det kan han inte ha menat.
Upp till 5000 dollar får användas till flyttomkostnader.
Det finns också en summa som du kan använda...
...som inkomst medan du kommer i ordning. Om du accepterar, förstås.
Farbror Donny och faster Teresa, då?
Joe kände inte att Patrick hade någon särskild relation till dem.
- Sen de flyttade till Wisconsin... - Minnesota.
- Minnetonka, Minnesota.
Jag har fått intryck av att du har varit här väldigt ofta.
Jag var bara en reserv.
Jag kom hit när Joe blev inlagd eftersom pappa inte orkade, men...
Det skulle vara Donny.
Jag är bara en reserv.
Det är förbluffande att Joe inte sa något, så noggrann som han var.
Han visste vad jag hade svarat.
Det var en gång! Undvik min forehand, så slipper du gå hem i tårar.
Hallå!
Tyst, era jävla puckon! Mina barn sover.
Jag är hemskt ledsen...
Lee? Kan du köra ut de här idioterna, är du snäll?
Visst.
Absolut.
Hon kan inte säga så till oss.
Hörni! Det var inget jävla skämt!
Klockan är två! Se till att asen får på sig kläder och drar åt helvete!
- Vi är ju redan påklädda. - Hon kommer att be om ursäkt sen.
De har redan gått!
Lee...?
Tack för i kväll! Be Randi om ursäkt från oss.
Kör inte på fyllan.
Ser du Jupiter? Blicken på vägen!
Tommy!
Ursäkta igen, Joe!
Där är Jupiter, din idiot. Och där är polstjärnan.
Där. Norrut!
Jag städar i morgon.
- Såg du Jupiter, din skitstövel? - Kom igen nu...!
- Dra åt helvete. - Kom igen.
Lee?
Ingen kan föreställa sig vad du har gått igenom, om jag får säga det.
Och om du verkligen känner att du inte orkar...
- Ja, då har du all rätt att... - Vem får honom i så fall?
- Vill du ha en läsk, Patrick? - Nej tack.
Jag vet inte hur det är med Patricks mor.
- Vilket skick hon är i... - Nej.
Det går inte.
Gud, mina barn! Mina barn är därinne!
Mina barn är därinne! Åh, Gud!
Hör på, Lee.
- Du kan väl bara... - Tack, Wes. Jag hör av mig.
Jag finns här.
Vi festade rätt hårt.
Vi drack öl, och...
...nån skickade runt en joint, och så fanns det kokain.
- Kokain? - Ja.
Fortsätt.
I alla fall...
Vårt sovrum är på nedervåningen och barnen sover däruppe.
Randi tvingade alla att gå vid tvåtiden.
Eller kanske tre.
Och sen gick hon och la sig igen.
Jag tittade till barnen, och det var iskallt däruppe.
Men centralvärmen torkar ut Randis bihålor och ger henne huvudvärk.
Så jag gick ner och gjorde en brasa.
Sen satte jag mig och tittade på tv, men ölen var slut.
Jag var fortfarande jäkligt spattig.
Så jag slängde in ett par vedträn och...
Bara för att värma upp huset medan jag var borta.
Jag skulle till servicebutiken, men jag var för dragen för att köra.
Så jag gick. Det tar typ 20 minuter enkel väg.
Halvvägs dit slogs jag av att jag kanske hade glömt brasskyddet.
Men jag tänkte att det inte var nån fara.
Så jag fortsatte till affären.
Och det var allt.
Ett vedträ måste ha rullat ut på golvet.
Brandmännen sa att de hade dragit ut Randi.
Hon hade tuppat av på nedervåningen.
Och...
Sen smällde värmepannan, så de kunde inte gå in igen.
Och...
Mer minns jag inte.
Det räcker så, Lee.
Vi ringer om vi behöver fråga om nåt.
Vi förmodar att rättsmedicinarna inte motsäger dig.
Var det allt?
Du gjorde ett hemskt misstag, Lee. Precis som en miljon andra i går.
Jag tänker inte korsfästa dig.
Det är inget brott att glömma bort brasskyddet.
Så jag får gå?
Om det inte dyker upp nåt vi inte redan vet.
Har du nån som kan köra hem dig? Joe eller din pappa?
Ja.
Då så.
Vapen! Stopp, Lee!
Snälla!
Lägg ner honom!
Okej, nu åker vi.
Hej då.
- Ska vi till barnhemmet nu? - Klaffen.
- Vad har jag gjort nu? - Var tyst, bara.
- Vi har mycket att göra. - Och båten?
Vi snackar med George. Den ska inte stå oanvänd, och den måste skötas om.
- Jag sköter om den. - Det kan du inte själv.
Du är minderårig, och jag är god man.
Det betyder att jag tar hand om allt tills du fyller arton.
- Kan du sälja båten mot min vilja? - Vet inte, men det är en tanke.
Fan heller!
- Jävlar vad du är självsäker. - Jag får licensen i år.
Du får inte köra kommersiella fartyg. Och omkostnaderna är mitt problem.
- Och jag bor inte här. - Jag skiter väl i var du bor.
- Passa dig, Patty! - Bra föräldraskap.
Vad sa du? Sköt dig själv, ditt jävla as.
- Slå till då. - Nu tar vi det lugnt!
- Jag knockar dig, din jävel! - Det räcker nu!
Är du helt vrickad, farbror Lee?
In i biljäveln.
- Jag kan inte om du inte låser upp. - Käften.
Motorn dör väl inte i morgon, men Joe sa att den krånglade som fan.
- Vi tänkte titta på den nu i helgen. - Saker och ting hänger lite löst.
Jag kan sköta underhållet, men motorn skär förr eller senare.
- Jag fixar det. - Vi har inte pengar till en ny motor.
Men du kanske vet nån som vill köpa den.
- Jag tänker inte sälja den. - Vi kommer ändå att bo i Boston.
- Va?! Sen när ska vi bo i Boston? - Ta det lugnt.
- Ligger den bara, blir ni ruinerade. - Vi vet inte hur vi ska göra.
Han kan bo hos oss om han vill komma hit på helgerna.
Vill du bli hans förmyndare?
- Tja... - Det går ju inte!
Vi försöker snarare bli av med några ungar.
- Visst klarar vi oss bra, men... - Lägg av!
- Han har alltid en plats på soffan. - Det vet jag.
Jag förstår. Tack ska du ha.
Har du en hjärnskada, eller? Så beter man sig inte!
- Du slipper bli min förmyndare. - Jag måste bara få till logistiken.
- Får jag bo hos Donny i Wonkatonka? - Minnetonka.
Minnetonka, sak samma!
Och mamma, då?
Det skulle aldrig godkännas. Dessutom vet ingen var hon är.
Jo, hon bor i Connecticut. Det gjorde hon i fjol i alla fall.
Hur vet du det?
Hon mejlade mig i fjol, och jag svarade. E-post, du vet?
- Visste pappa att ni hade kontakt? - Skämtar du?
Kan vi gå? Jag fryser ihjäl.
- Jag vet bara... - Jag vet, hon är ett galet fyllo.
Det är det sista din pappa hade velat.
Så nu bryr du dig om hans önskan!
Vart ska vi nu?
- Till begravningsbyrån. - Underbart.
- Vart är vi på väg? - Den ligger i Beverly.
Finns det inga begravningsbyråer i Manchester?
Här ligger kyrkogården.
Nu får vi det överstökat bara.
Det är ju många härifrån som flyttar söderut.
Så dör de där nere.
- På vilket sätt är det ett problem? - Det blir knepigt med det praktiska.
Många är helt oförberedda.
Ibland är familjerna ganska dysfunktionella.
Folk som inte kan samsas för begravningen.
Vad var det med den där snubben och hans krystade värdighet?
Vet inte.
Inser han inte att man fattar att han gör det varje dag?
Vet inte.
- Varför kan vi inte begrava honom? - Marken är för hård. Det blir i vår.
- Vad gör de med honom till dess? - Lägger honom i en frys.
På riktigt?
Ja.
Fan vad sjukt.
Det spelar ingen roll.
Vänta...
Jag ställde nog bilen åt andra hållet.
En sån där liten grävmaskin, då?
Va?
En gång såg jag en grävmaskin på en kyrkogård i New Haven.
Den grävde ett hål på ett par sekunder.
Jag vet inte hur man får tag på en sån. Eller vad det kostar.
Kan vi inte kolla upp det?
Tunga maskiner får inte användas på den historiska Rosedale-kyrkogården.
Framstående personer ligger där-
- och deras ättlingar vill inte utsätta deras döda kroppar för det.
- Kan han inte ligga nån annanstans? - Det var den platsen han köpte.
Vill du försöka hitta nån annan plats-
- snacka med begravningsbyrån och fader Martin-
- ta reda på hur mycket det kostar och ordna allt, så varsågod.
Jag gillar inte tanken på att han ligger i en frys, bara.
Inte jag heller. Men det är inte han, bara hans kropp.
Det känns ändå sjukt.
Var fan ställde jag bilen...?
Jag önskar att du kom på det, för jag fryser röven av mig.
- Har du ingen riktig vinterjacka? - Jo, det har jag.
Varför har du inte handskar med fingrar?
Var fan i helvete ställde jag biljäveln...?
- Fan, vad kallt det är! - Nåt fel på din vinterjacka?
- Sätt på värmen. - Den är redan på.
- Vrid upp den. Det blåser iskallt! - Det tar en minut.
Köpte du den 1928? Var är hästen, den kanske kan andas på oss?
Jag vet, vi förvarar pappa härinne. Då sparar vi massor.
Skit i frysen! Vill du att jag går i däck över allt begravningstjafs?
Nej, det vill jag inte.
- Värmen kommer. - Jag repar i dag.
Kan vi köra hem och hämta grejer och sen hem till tjejen?
Visst.
- Är det samma tjej som var hos oss? - Det var Silvie. Det här är Sandy.
De känner inte till varann, så säg inget om det kommer på tal.
Nej då.
- Har du sex med dem? - Vi spelar inte bara dataspel.
Med båda två?
Med tanke på Sandys morsa är det fortfarande ett källarprojekt.
Vad betyder det?
Att jag jobbar på det.
Stopp... Vad håller du på med, Otto?
- Vadå? - Du sackar som fan.
- Det gör jag inte alls. - Jo, lite.
- Du måste följa basen. - Följ mig. Nu kör vi.
- Okej, förlåt. - Det är lugnt. Nu kör vi.
- Vi tar det från början. - Känns det okej, Otto?
Vi heter Stentorian.
Ett, två, tre...
Hej! Är det du som är Lee? Jag heter Jill. Sandys mamma.
De är nog klara snart. Vill du komma in och ta en öl eller nåt?
Åh...
Det behövs inte. Tack så mycket.
Jag beklagar Joes bortgång.
Han var toppen. Nåt alldeles extra. Och en underbar pappa.
Tack.
Jag hade tänkt fråga Patrick om han ville stanna på middag, om han får.
Vill du äta med oss? Jag har ändå lagat för mycket.
Nej, det är bra. Vilken tid ska jag komma och hämta honom?
Omkring nio, halv tio.
De ska göra läxorna tillsammans. Påstås det.
Då kommer jag tillbaka halv tio.
Okej. Ändrar du dig inom tio minuter, är det bara att kliva på.
- Hur fan får man upp bältet? - Vänta! Ta bort handen.
Ta bort handen från min fitta, är du snäll.
- Tar vi av oss byxorna? - Jag gör det i alla fall.
Jag med.
Kom igen!
- Du måste ju ta av skorna först! - Jag försöker...!
Kom ner och ät middag nu, ungdomar.
Kommer strax, mamma.
- Jag ska bara logga ut. - Lägg av, hon är inte dum i huvudet.
- Varför hackar du på mig? - Jag kommer få skäll på grund av dig!
Vad håller du på med?
- Hur går det med matteläxan? - Bra.
- Mycket frustrerande. - Bra.
Algoritmerna är skitjobbiga.
Det här var verkligen gott, Jill. Är det hemlagad carbonara?
- Lägg av nu. - Det smakar så.
- Herregud... Du är så jäkla smörig! - Sandy!
Bara för att jag uppskattar din mammas mat?
Hejdå.
- Ska du inte fråga vad som hände? - Jag vill inte veta.
- Kom igen. - Bergeron nu... Han sätter den!
Alex Dean.
- Hallå? - Lee? Det är Randi.
- Hallå? - Förlåt, jag är här. Hur mår du?
- Jodå. Du då? - Det är bra.
George berättade om Joe, och jag ringer för att beklaga sorgen.
- Du har inget emot att jag ringer? - Nej, nej. Hur är det med dig?
Inte så bra. Vi borde väl ha anat det, men det är svårt att fatta.
Ja.
Hur är det med Patrick? Bortsett från det självklara.
Det är okej. Eller det är ju svårt att veta med ungar.
Han öppnar inte upp sig direkt, men han har många kompisar.
- Det låter bra. - Ja, det är bra.
Om begravningen är ordnad tänkte jag fråga om jag får komma.
- Ja, det går bra. - Tack. Det skulle betyda mycket.
Klart du ska komma. Jag hör av mig om datum.
Får jag fråga...
Hur mår du?
- Jag vet inte. Hur mår du? - Jag vet inte.
Vi har det väl ganska bra.
Jag borde väl berätta... Jag är faktiskt gravid.
- Är du? - Ja. Jag är nästan sprickfärdig.
Det visste jag inte.
Jag visste inte om jag skulle berätta, men...
- Ingen fara. Grattis. - Tack.
Du hade nog listat ut det själv när vi träffades.
Så, jag ville bara säga...
Ursäkta att jag avbryter, men jag måste sticka.
Jag ville bara höra om jag och Josh fick gå på begravningen. Tack, Lee.
- Vi hörs. - Hej då.
Hur känns det?
Dum fråga. Har du tagit nåt att äta?
- Jag tog lite ost. - "Lite ost"? Det duger inte.
- Jag fixar nåt.-Janine! - Jag vill inte ha nåt.
Det var inget. Glöm det.
- Jag hör inte ett ord. - Va?
- Har Lee tagit nåt att äta? - Va?
Har Lee tagit nåt att äta? Jag kommer med en tallrik.
Glöm det, han vill inte ha. Det behövs inte!
Är det okej om jag bjuder hem Silvie?
Vem av dem är det?
Hon med brunt hår.
- Nej. - Vadå "nej"?
- Jag gillar inte henne. - Ni behöver ju inte ens prata.
Tyvärr. Gå hem till henne eller ring en kompis.
Så blir det.
Är det okej med din mamma om jag kommer över?
Jag har ingen aning.
Okej, vi hörs i morgon.
- Jag fick inte komma dit. - Beklagar det.
- Tänker du ha det här rummet? - Ja. Hur så?
Jag tänkte att du ville ha pappas rum.
- Vill du det? - Nej, men det är bättre.
- Och han använder det ju inte. - Okej, då tar jag det.
- Vi bor ändå inte kvar så länge. - Jag vägrar flytta till Boston.
- Det vill jag inte prata om just nu. - Han hade ju lämnat flyttpengar.
Förresten är du fastighetsskötare. Det kan du jobba med var som helst.
Här finns gott om toaletter och stoppade avlopp.
Alla mina vänner bor här. Jag spelar hockey och basket.
Jag har båten att tänka på, och så jobbar jag på Georges båt.
Jag har två tjejer och spelar i ett band.
Du jobbar som fastighetsskötare i Quincy. Spelar roll var du bor.
Jag måste gå och lägga mig. God natt.
- Var ska du sova i natt? - Nåt motell.
- När ringer du mig? - När jag kommer dit.
Om jag inte hör av dig före nio ringer jag polisen. Okej?
- Kom och säg hejdå, Patrick! - Det är lugnt.
- Nej, det är det inte.-Patrick! - Kommer!
Jag träffar honom sen.
- Hejdå, farbror Lee. - Vi ses.
- Patty? - Det är nåt fel på mig.
Är du sjuk?
Jag vet inte...!
Det känns jättekonstigt. Jag får panikångest!
- Vad menar du? - Vet inte. Kan du ta bort det där?
- Ta bort vad? Maten? - Jag känner mig så konstig!
- Är det maten jag ska plocka upp? - Jag vet inte...!
Ska vi åka till sjukhus? Eller ringa nån kompis?
- Vad ska jag göra? - Jag vet inte!
- Går du och lägger dig? - Lämna mig ifred.
- Du ska nog inte ha dörren stängd. - Gå härifrån.
- Visst, men öppna dörren. - Dra åt helvete.
- Vad fan gör du?! - Öppna, sa jag.
- Bryter du ihop? Ska vi till sjukhus? - Nej, jag bara flippar.
Okej. Men du får inte stänga in dig när du flippar.
Och flippar du av djupfryst kyckling ska vi nog åka till sjukhus.
Jag kan inte sånt här.
Jag vill bara inte att han ska ligga i frysen!
Du har varit tydlig på den punkten. Men vi kan inget göra.
Jag ska inte störa, men jag sitter här tills du har lugnat dig.
Nu är jag lugnare. Kan du gå nu?
Nej.
Coolt.
Hur mycket får du?
Minimilön plus rummet.
Okej, då åker vi och köper möbler.
Jag har redan möbler.
Nej, det har du inte. Det här räknas inte som möbler.
Det här är inget rum.
- Vi åker och köper möbler. - Lägg ner.
Kom, Patty.
Nu åker vi.
Så där ja.
Blev det bättre? Ja, det blev det.
Du...
Du får bo kvar här fram till sommarlovet.
Då hinner du komma i ordning i Boston och kan jobba för George på sommaren.
Så rycks du inte bort från ditt liv helt plötsligt. Okej?
Frågar du eller beordrar du?
- Det är det bästa jag kan erbjuda. - Så vad spelar min åsikt för roll?
- Det är bara 45 minuter härifrån. - Från Quincy?
Det tar minst en och en halv timme med all trafik.
En halvtimme tar det inte ens i ett jävla rymdskepp!
Skit i det, då.
Jag behöver lunchpengar.
Hej, Patrick!
- Ska du gå på Godspell? - Jag funderar på det.
- Är det också dina tjejer? - De kan ju drömma.
- Får du inte betalt av George? - Det sparar jag till en ny motor.
Ska du gå på Godspell?
Men lägg av...
Lägg av!
- Hallå? - Lee?
Lee?
Är det du, Lee?
Hallå?
Vad har du gjort med handen?
- Jag har skurit mig. - Jaså, då förstår jag...
Varför har du inte sagt att mamma har ringt?
Hon skrev att du la på luren.
Hon är i Essex. Hon vill bjuda på lunch och presentera sin fästman.
Trodde du att hon inte kunde kontakta mig?
Jag visste inte vad jag skulle säga.
Och jag sa inget, för jag visste inte vad jag skulle säga till dig. Förlåt.
- Du kan inte hindra vår kontakt. - Jag skiter i vad du gör.
Men du låter inte min tjej sova här. Du säger inte att mamma har ringt.
Du vill sabba mitt liv hellre än att låta nån annan bli förmyndare.
- Det finns ingen annan. - Jag kan bo hos mamma.
- Nej, det kan du inte. - Hon dricker inte längre.
Hon vill att jag bor där. Då kan jag gå kvar i skolan.
Jag får behålla mina vänner och båten, och du kan bo kvar i Boston.
- Det går inte. - Varför inte?
Jag är ledsen att jag la på luren. Jag ska ringa upp henne.
Om hon känns hyfsat vettig får du äta lunch med dem. Slutdiskuterat.
När vi är ute på öppet vatten kikar vi på motorn.
Lee? Ser man på!
- Hur är det? - Jodå. Själv?
- Det var tråkigt att höra om Joe. - Tack ska du ha.
- Hur är det med Patrick? - Bra.
- Och själv då? - Jag kanske stannar till sommaren.
- Jag ville höra om ni har några jobb. - Självklart.
Walter är i Boston, men han är tillbaka i morgon.
- Ring honom då. - Det ska jag göra.
- Absolut. - Okej, schysst.
- Kul att se dig. - Tack, Jerry.
Jag vill inte se honom härinne igen.
- Hej då, Patrick. - Vill du se matchen här på söndag?
Hej med er.
Hur är det med motorn?
Enligt George slår kolven snart hål på blocket.
Det var illa. Vi har inte råd att behålla den om vi inte kan köra den.
- Vi kan ta ett lån. - Och betala tillbaka med vad?
Vi hyr ut den tills lånet är betalat, så klart.
Tyvärr är det jag som råder över din ekonomi tills du fyller 21.
Och jag vill inte ta nåt jättelån för din räkning.
Vi ska repa. Kan du köra hem mig och sen vidare hem till Sandy?
Visst.
- Varför går du inte i bilskola? - Pappa sa att jag måste bli 17 först.
Då blir det väl så.
Vill du stanna på middag? Sandys mamma verkar gilla dig.
- Det gör hon inte alls. - Jag vet att hon gör det.
Det kan leda till nåt bra för oss båda.
Helst inte.
Kan du inte hänga med henne en halvtimme-
- så att vi får vara ifred utan att hon kommer och knackar hela tiden?
Kan du inte hjälpa mig för en gångs skull-
- i stället för att släpa med mig till advokater och bårhus?
Dessutom är hon riktigt schysst.
Stopp, stopp, stopp.-Otto...
- För långsamt? - Nej, för snabbt.
- Alldeles för snabbt. - Du låg långt före mig.
- Sluta hacka på honom! - Är inte bandet allvar för dig?
- Okej, släpp det. - Sluta klaga!
Alla lugnar ner sig lite. Vi tar det från början.
Vi heter Stentorian.
Jag tycker väldigt bra om Patrick.
Det var bra.
Hur går det däruppe?
Det går... Det går bra!
Vi håller precis på med en grej.
Vi håller på att förlänga bråk.
Man vet åtminstone var de håller hus.
Det är sant.
Hur svårt kan det vara att få på en sån där?
Du skulle försöka själv med alla avbrott.
Helvete! Jag snubblade över ditt jävla dockskåp.
- Det gick väl inte sönder? - Vet inte. Jag mår bra, förresten.
Mormor gav mig det när jag var fem. Hon hade det när hon var liten.
- Vad står det på golvet för? - Det är där man leker med dockskåp.
Vad står på, Sandy?
Patrick slog tån i mormors dockskåp, bara.
Det var mammas. Om ni ska ha sönder det...
- Ingen har sönder det! - Ingen fara, Jill. Min tå höll.
- Vill du knulla mig eller inte? - Ja!
Vill du ha en till öl, Lee?
Det är bra, tack.
- Ursäktar du mig ett ögonblick? - Visst.
- Är den på? - Ja. Ett mirakel.
Skynda på, då.
Ett ögonblick!-Undan...!
Ursäkta mig.
- Vad är det? - Förlåt, jag vet att ni pluggar.
Men jag kan inte sitta där nere länge till.
Han säger inget. Jag har försökt få igång ett samtal i en halvtimme.
Jag är inte världens mest spännande, men det känns väldigt ansträngt.
- Vad är det? - Din farbror säger inget.
- Han gillar sport. - Hur länge tror ni att det tar?
- Kan du inte sätta på en match? - Käften!-Snälla mamma...
Tack för hjälpen... Kan du inte småprata lite som andra vuxna?
Kan du inte snacka skit en halvtimme? "Vilka räntor, va?"
Nix. Tyvärr.
Du är ett jävla svin.
Var bodde hon? Där finns ju inga hus. Bor hon i en sovsäck, eller?
- Pigeon Hill Street 119. - "Street" eller "Road"?
Pigeon Hill Street, Pigeon Hill Court, Pigeon Hill Road...
"Street." Det här är Pigeon Hill Road.
- Har du ingen GPS? - Jag har en tecknad jävla karta.
- Ska jag skriva in adressen åt dig? - Det behövs inte. Tack.
- Okej... Är du nervös? - Ja, det är väl klart.
- Att du listade ut det! - Lägg av.
Messa mig om det blir obekvämt.
Okej. Tack.
Herregud! Är det där min Patrick?
Hej, morsan.
Vad glad jag blir!
Kom in. Välkomna till mitt hem.
Det här är min fästman. - Jeffrey, Patrick.
- Trevligt att träffas till sist. - Trevligt.
- Och det här är Lee. - Välkommen.
- Jeffrey. - Lee.
Säkert att du inte kan stanna på lunch?
Helt säker.
Okej.
Kom.
- Vill ni inte ha nån hjälp ändå? - Nej då, gubben.
Ditt jobb är att koppla av. Det är din främsta uppgift.
Då ska jag anstränga mig.
Jag skämtade bara.
Jag vet. Jag med.
Hur kommer ni överens?
- Bra. - Bra.
- Du behöver inte vara så artig. - Det är jag inte.
Skulle du tvätta händerna före lunchen?
Ja.
För denna gåva tackar vi. Amen.
Du får säga "amen". Ingen försöker rekrytera dig.
- Jag gjorde det. - Jaså? Ja, du måste inte.
Jag sa det bara väldigt tyst.
Det är bra, gubben. Jag kommer nog att göra dig rejält häpen.
- Men på ett bra sätt, hoppas jag. - Ja.
- Saknar du något? - Jag hoppas att allt är som det ska.
Det är alldeles utmärkt.
- Du måste inte vara så formell. - Det är jag inte.
- Din mor vill nog att du ska känna... - Det här är ditt hem också.
Jag vill att det ska bli det. Och jag vet...
Jag vet att det är annorlunda för dig, och jag vet inte...
Det är ingen fara.
Vilka ämnen har du i skolan?
Du vet, det vanliga.
Snart tillbaka. Nån som behöver nåt från köket?
- Nej, tack. - Nej.
Har du tagit bönor?
Nej, inte än. Tack.
Jag ska bara se efter vad hon håller på med.
Hur var hon?
Vet inte. Hon var rätt nervös.
- Och snubben, då? - Han var väldigt kristen.
- Du vet väl att vi också är kristna? - Ja.
- Vet du att katoliker är kristna? - Jag är medveten om det.
Hon verkar ju må bättre, i alla fall.
Hon super inte och ligger inte på psyk.
Wow.
Vadå?
Du vill slippa mig till varje pris.
Så är det inte alls.
Kära Patrick, tack för besöket. Det betydde mycket för din mor.
Vi är glada att du visat tillit nog att åter bli en del av hennes liv.
Men det vore inte rätt att påskynda din mammas långa och svåra resa-
- och jag ber dig därför att skriva till mig inför framtida besök.
Jag vill förstås inte inkräkta på...
- Var har du kompisarna i kväll? - Vet inte.
Bjud hit den där tjejen Sandy, då.
Nej tack. Bra försök.
Tänker du skjuta dig själv eller mig?
- Vet du vad de här är värda? - Nej.
Ska vi försöka sälja dem och köpa en begagnad motor?
Det var en riktigt bra idé.
- Fan, vad grymt. Vill du styra? - Gärna.
Herregud, förlåt!
Ingen fara, det är bara att räta ut henne.
- Det är lugnt. - Förlåt...
Jag ska göra några ärenden. Vill ni ha nåt?
- Nej tack. - Nej tack, mr Chandler.
- Snyggt arrangerat. - Vadå?
- Och hur mår Silvie McGann? - Vem då?
Öppna dörren, bara.
Lee...
Hej.
- Hej... - Rachel, det här är Lee.
- Lee, Rachel. - Hej.
Och det här är Dylan.
Han syns inte så bra.
Hej, Dylan. Vad du var fin.
- Ska jag hämta bilen, Randi? - Det är lugnt, jag ska vidare.
- Kan vi inte... prata en liten stund? - Visst.
Jag kommer om ett par minuter. - Trevligt att träffas.
- Jag har inget viktigt att säga. - Det är lugnt.
Jag bara...
- Du har ju bott här, och... - Det är bara för Patricks skull.
Han verkar klara sig rätt bra, ändå.
Ja, det verkar så.
Du vet nog inte om att jag höll kontakten med Joe.
Det känns fel att inte träffa Patrick.
Jag visste inte att du kände till det.
- Du får träffa honom. - Kan vi ta en lunch nån gång?
- Menar du vi två? - Ja.
För jag...
- Jag sa så mycket hemskt till dig. - Nej.
Men jag vet att du aldrig...
Du kanske inte vill prata med mig. Låt mig prata klart.
Men...
Mitt hjärta slets itu.
Så kommer det alltid att vara.
Och jag vet att det gäller dig med.
Men jag behöver inte bära på...
Jag sa saker som...
Jag borde fan brinna i helvetet för det jag sa!
Nej, nej, Randi.
- Förlåt! - Jag kan inte...
Jag älskar dig!
- Jag kanske inte borde säga det. - Det är klart du får.
- Förlåt, men jag måste gå. - Kan vi inte äta lunch, då?
Jag tror tyvärr inte det. Tack för allt du sa.
- Du får inte bara dö! - Det ska jag inte heller. Jag...
- Älskling... - Jag vill att du ska vara lycklig.
Jag ser dig gå omkring, och jag vill säga...
Jag skulle önska att vi kunde prata, men jag ber dig...
- Jag försöker att... - Jag vet inte...
- Jag vill inte plåga dig. - Det gör du inte.
- Jag vill bara säga att jag hade fel. - Nej.
Du förstår inte. Det finns ingenting kvar.
- Det är inte sant...! - Jag menar allvar. Du förstår inte.
- Jag vet inte vad jag ska säga. - Jag förstår visst.
Jag måste gå. Jag är ledsen.
Förlåt.
- Ursäkta. - Ingen fara.
Hallå, lägg av!
- George! - Låt honom vara!
- Din jävel! - Få ut honom härifrån, George.
Det är Lee Chandler, Joes brorsa. Lugna ner er nu!
Den jäveln ska få!
- Lugna er. Ni vann ju. - Han kan dra åt helvete!
Lugn! Ni vann, okej?
Jävla as.
Sluta! Ni slår ju ihjäl honom!
- Måste han till sjukhus? - Jag tror inte det. Inget är brutet.
- Slog de honom med basebollträ? - Han började bara veva, tydligen.
- Var är Patrick? - Han tar en hamburgare med ungarna.
- Nej, nej... - Sitt ner, Lee.
...Jag ska ge er lite pengar för det.
- Nej, jag bjuder. - Lägg undan pengarna.
Jag bjuder.
Jag har gjort lite kaffe åt dig. Drick det här.
- Kom igen, kompis. - Ta en liten klunk.
Så ja. Jag hämtar lite is till ditt ansikte.
Vill du ha nånting?
Nej tack, kompis.
Då går jag och lägger mig nu.
- Godnatt. - Godnatt.
Thomas driver fram mot korgen och sätter en tvåpoängare.
Pappa? Pappa...?
Ja, gumman?
Ser du inte att vi brinner?
Nej, gumman. Ni brinner inte.
- Vad är det som luktar? - Jag brände vid såsen, bara.
Jo...
Jag har fått jobb i Boston. Jag börjar i juli.
- Som vad? - Fastighetsskötare.
Men det är bara två hus den här gången.
Och vilket charmigt Boston-kvarter ska vi bosätta oss i?
- Inget alls. - Vad menar du?
Du behöver inte flytta till Boston.
Jag flyttar till Charlestown och George tar sig an dig.
Va...?
Jag har förklarat läget för dem.
George Jr börjar plugga i höst och Jimmy går ut plugget om ett år.
Vi hyr ut huset tills du fyller 18, sen får du flytta hit om du vill.
När du blir 21 får du sälja det eller vad du vill.
Vi måste definitivt hyra ut båten efter sommaren.
Precis som vi har diskuterat. När du får din licens, kan vi...
...se hur det blir då.
Jag är fortfarande god man-
- men pengarna Joe gav mig förs över till George.
Så det blir ingen skillnad, förutom att du slipper flytta.
Men vem ska... Blir de mina förmyndare, eller...?
De adopterar dig.
Det är så jag har tänkt, i alla fall.
Du måste inte. Du väljer själv.
- Ska du bara försvinna? - Nej.
Nej.
Tanken är att du ska kunna bo kvar här.
- Och de tar gärna emot dig. - Visst, de är superbra, Men...
Varför kan inte du stanna?
Kom igen, Patty.
Jag kommer inte över det.
Jag är ledsen.
- Vad tror du? - Det är nog ingen fara.
- Är du en av Stan Chandlers grabbar? - Ja, Lee.
Jag spelade schack med din far för länge sen.
- Han var väldigt skicklig. - Det låter som han.
- Inte är han väl i livet än? - Nej.
En av hans söner gick visst bort nyligen?
Ja, min bror Joe.
En väldigt hygglig karl.
Ja.
Min far gick bort 1959.
Han var ung. Jobbade på en tonfiskbåt.
En morgon var det lite oväder, ingenting dramatiskt.
Han kom aldrig tillbaka.
Inga signaler eller nödanrop.
Vi fick aldrig reda på vad som hände.
UTHYRES
- Jag ska köpa lite glass. - Gör det.
Kan jag få lite pengar?
Ja.
- När ska jag flytta in hos George? - I juli.
Jag har inte ens nånstans att bo än.
- Ingår det inte en lägenhet i jobbet? - Jo, men jag vill ha ett extrarum.
- Eller plats för bäddsoffa, eller... - Varför då?
Så att du kan komma och hälsa på.
- Tittar du på nåt college i Boston... - Jag ska inte gå på college.
Då har jag väl rummet till alla mina prylar.
Måste vi prata om det nu?
Nej.
Snyggt kast.
Låt den rulla.
Se upp...
Undertextning: Magnus Lässker
Ansvarig utgivare: Svensk Medietext